Main
Onko se turvassa, herra Duncan?
Teidän korkeutenne, wieniläisen korunne esittely kasinossamme–
–on kunnia, johon suhtaudumme vakavasti.
Jokaisessa ikkunassa on lukko. Ovilla on vartijat.
Jos joku pääsee sisään, käytämme tätä.
E011.
Näettekö?
Korvaamaaton lintunne on yhtä hyvässä turvassa kuin linnassanne.
Lähdemmekö?
Tämä on meidän aarteemme. Pelisali.
–Olkaa hyvä. –Kiitos.
Avajaiset ovat keskiyöllä.
Sitä ennen haluaisimme viihdyttää teitä pelipöydässä.
Onnea.
Voi ei.
Turvamiehet? Huoneessa on tunkeilija!
HÄLYTYS: POIS
Näen tunkeilijan!
Se on iso, 4–jalkainen ja karvainen. Sillä on lintukoru!
Minne se meni?
Koru on minun!
Se juoksee ikkunaa kohti!
Hyppää, Beethoven!
Hyppää!
Osaat hypätä. Olet hypännyt joka elokuvassa.
Tule nallen luokse.
Justin, yritän näytellä!
–Poikki! –Mikä on vialla, Eddie?
Ei mikään. Koira ansaitsee uuden mahdollisuuden.
Uuden mahdollisuuden? 44 ottoa, eikä koira osaa temppua.
Älä huolehdi, Justin. Eddie on hyvä kouluttaja.
Pilailetko? Hän ei osaisi kouluttaa edes apinaa.
Olet tuottaja, Charlene. Korjaa ongelma.
–Lounas! –Tunnin tauko.
Yksi, kaksi, kolme...
Yksi, kaksi, kolme ja hyppy!
Olemme tehneet 6 elokuvaa. Se ei ole aiemmin tehnyt näin.
Se ei huomioi edes nallea, vaikka rakastaa sitä.
Kyse ei ole nallesta.
–Mikä on vialla? –Ei mikään.
–Ei mikään? –Vamma on henkinen.
–Beethoven lienee masentunut. –Masentunut?
Se on menettänyt elämänhalunsa.
Kipinänsä. Sanalla sanoen mojonsa.
–Mojonsa? –Sen, mikä tekee siitä Beethovenin.
Olet lääkäri. Etkö voi antaa lääkettä?
Se ei auttaisi koiraasi. Muutos voisi piristää sitä.
–Tehkää välillä jotakin uutta. –Ei!
Se rakastaa näyttelemistä. Etkö rakastakin?
Rakastatko näyttelemistä?
Ehkä kyse on sinusta.
Lähetän laskun. Näkemiin, Beethoven.
–Odota. –Chihuahua odottaa minua.
–Voimmeko puhua, Eddie? –Toki, Charlene.
Kyse on Beethovenista.
Lääkärin mukaan se on terve, joten voimme jatkaa työtä.
Kyse on siitä, ettemme tarvitse teitä.
En ymmärrä.
Keskeytämme Spy Dog 3:n kuvaukset, kunnes löydämme uuden koiran.
–Uuden koiran? –Tämä ei ole henkilökohtaista.
Voin korjata tilanteen. Se tekee kaiken, mitä haluatte.
Aika ei riitä, Eddie. Puhuin studion kanssa.
Meistä on parempi, että etsimme uuden Spy Dog –koiran.
Annat meille potkut ja lähetät meidät kotiin?
Lähetäthän meidät kotiin?
Emme ole enää kuljetusvelvollisia.
Tiedätkö Kalifornian lennon hinnan? Minulla ei ole varaa siihen.
Älä huolestu, Eddie. Järjestin teille auton.
Kyllä, se on Beethoven. Kuuluisa koira.
Se on tarjolla kaikkiin uusiin elokuviin.
Potkut? Emme saaneet potkuja.
Elokuva–alalla puhutaan luovista näkemyseroista.
Haloo? Katkaisi puhelun.
Edustan Beethovenia, kuuluisaa elokuvakoiraa.
Jos haluatte sen ohjelmaanne, voimme neuvotella palkkiosta.
Potkut? Miksi kaikki luulevat niin?
Kyse oli siitä, ettemme uskoneet tuottajien–
–antavan sille mahdollisuutta näyttää parhaita kykyjään.
Haloo?
Beethoven esiintyisi mielellään ruokakauppanne avajaisissa.
Palkkiomme? Voimme neuvotella asiasta.
Beethoven, senkin lurjus!
Soitan takaisin!
Pysähdy!
Oletko kunnossa?
Katsotaan, mitä tapahtui.
O'Malleyn poukama.
Sen täytyy olla tuolla.
Etsitään huoltoasema, ennen kuin jatkamme matkaa.
Lähdetään. Minä ajan. Pois tieltä.
Kiinnitä turvavyö.
Ei voi olla totta.
Täydellistä.
Poukama näyttää olevan tyhjillään.
Toivottavasti huoltoasema on auki.
Ota tassusi pois jarrulta.
Nyt on parempi. Ohjaa oikealle.
Tarinan mukaan kapteeni O'Malley ei halunnut jakaa aarrettaan.
Siksi hän teki 11 väärää karttaa ja yhden oikean kartan.
Kartan varastaja ei voinut tietää, oliko kartta oikea vai väärä.
Kukaan ei vieläkään tiedä, mikä kartoista on aito.
Vai onko yksikään?
O'Malleyn aarteen sijainti on säilynyt salaisuutena 200 vuotta.
200 vuotta!
Milloin täällä on viimeksi käynyt asiakas, Louis?
Mitä arvelet? Suljemmeko oven tältä päivältä?
Ei kai taas?
–Etsi aarre! –Sam! Hän on taas kallioilla.
KORJAAMO
–Sinulla on ongelma. –Tiedän sen. Voiko sen korjata?
–Ei. –En ole yllättynyt.
Onko täällä toista korjaamoa?
Osaisiko joku korjata auton?
Osaan korjata auton. Osat pitää tilata kaupungista.
–Milloin ne saapuvat? –Huomenna.
–Tai ylihuomenna.
–Ota auto. Onko täällä vuokraamoa? –Ei ole.
Floyd Thursby vuokraa soutuvenettä tuntiveloituksella.
Täällä ei ole kenttää. Käytetäänkö täällä kännyköitä?
Niitä ei tarvita. Jos etsit jotakuta, huuda.
–Kuulehan, Davey. –Nimeni on Phil.
Kyltissä lukee "Davey Jones".
Merirosvonimi. Turisteja varten.
Se tykkäsi siitä.
Mitä minun pitää tehdä?
Voitte yöpyä rouva O'Malleyn luona.
Et ymmärrä. Beethoven on kuuluisa koira.
Minun on vietävä se Hollywoodiin. Ymmärrätkö?
Minua ei kiinnosta, onko se hankalaa.
Älä!
Tuotko sen takaisin?
Mitä sinä teet, Beethoven?
Pysähdy!
Odota!
Kippis!
Anteeksi!
Hyvä koppi.
Anteeksi.
Tule takaisin!
Minne olet menossa?
Apua!
Auttakaa! Kuka tahansa!
EI LÄPIKULKUA
Apua!
Tänne, Beethoven!
Apua!
Tulkaa jo...
Hae apua. Nopeasti! Kenet tahansa.
En jaksa roikkua kovin kauan.
Vedä! Hyvä.
Vedä! Melkein perillä.
Oletko kunnossa?
Olisit voinut loukkaantua. Miksi olit tuolla?
–Etsin haudattua aarretta. –Niinkö?
Olen kieltänyt sinua menemästä jyrkänteelle!
Etkö ymmärrä vaaraa? Olisit voinut kuolla.
Eddie Thornton. Beethoven pelasti pojan.
–Elokuvien Beethoven–koira? –Kyllä.
Onneksi se oli täällä. Kiitos.
Kiitos, Beethoven.
Tämä kuuluu museoon. Olen kieltänyt leikkimästä tällä.
Tällä kertaa mittasin välimatkan rannalta aarrekätkölle.
En halua kuulla asiasta. Saat kuukauden kotiarestia.
–Voi ei. Herra Bruchschnauser. –Kuka.
–Kuka hän on? –Hän haluaa ostaa kaupunkimme.
–Surkea laskeutuminen. –Olen pahoillani.
On syytäkin olla. Anna takkini.
–Pysy tässä. –Kyllä!
Hän on lurjus.
Päivää. Miksi olette kokoontuneet tänne?
Olen pahoillani. Pyydä häneltä anteeksi, Sam.
En tarvitse anteeksipyyntöä.
Poika ei varmaankaan nähnyt aitaa tai isoa kylttiä.
Isoja kirjaimia: "PÄÄSY KIELLETTY".
–Tiedättehän lapset. –En tiedä.
Omistatteko nämä maat, herra Röhsnautseri?
Tuo ei ole nimeni. Bruchschnauser.
Kyllä. Omistan nämä maat.
Aion muuttaa O'Malleyn poukaman nykyaikaiseksi.
–Vaikka emme halua sitä. –Sam...
Pojalla on luonnetta.
Eikö sinun pitäisi jo lähteä?
Voit pelata baseballia tai pyydystää sammakoita.
–En pelaa baseballia. –Kannattaisi opetella.
Olemme lähdössä. Kiitos.
Hyvää päivänjatkoa, herra Bruchschnauser.
Lähdetään, Beethoven.
Mitä nyt?
Olette antaneet Saksan suurimman säveltäjän nimen koiralle.
–Toivottavasti ette pahastu. –En tietenkään.
Jos löydän sen vielä mailtani, soitan viranomaisille.
He vievät hänet rankkurille, lukkojen taakse.
–Onko kaikki hyvin? –Siellä oli vain poika ja iso koira.
Eivätkö he tiedä mitään?
Kun maalaistollot ymmärtävät asian, on jo liian myöhäistä!
Miksi naurat? Lopeta se ja lennä!
Lähdetään. Olipa mukava kaveri, vai mitä?
Haloo, Phil?
Davey? Kuka tahansa.
Taksi!
Ei vieläkään kenttää.
Jäämme tänne yöksi. Toivottavasti löytyy tilaa.
En piittaa siitä, että hän on osa seuruettanne. Tiesitte säännön.
Se lukee kyltissä. "Ei lemmikkejä".
Pidämme panttinne, sopimuksen mukaisesti.
Mukavaa kotimatkaa. Hyvästi!
Ei lemmikkejä. Se on syrjimistä. Tulehan, Steve.
Pysy tässä sekunnin ajan. Ole hiljaa.
Paikka.
Rouva O'Malley. Kuulin, että teiltä löytyy yösija.
Aamiainen tarjoillaan 7:00 – 8:00. Poikkeuksetta.
–Kello 8:01 on jo liian myöhäistä. –Yritän olla ajoissa.
–Yritätkö olla näsäviisas? –En.
–Oletteko kuuluisaa O'Malleyn sukua? –Kyllä.
Muinainen isoisäni purjehti tänne Englannista vuonna 1717.
Hän rantautui alle kilometrin päässä täältä.
–Hänhän oli merirosvo. –Emme puhu rosvoista.
Kapteeni O'Malley oli seikkailija.
Tutkimusmatkailija ja herrasmies. Tunnettu kaikkialla.
Hän oli oppinut mies, jolla oli hienostunut maku.
Hän lähti merille levittääkseen laupeuden ja vaurauden sanomaa.
Mukana oli joukko oppineita matkailijoita.
Kaikki sekä älykkäitä että hyvin koulutettuja.
Kapteeni purjehti länteen tuodakseen tänne viisautta ja tietoa.
Kapteeni uskollisine miehistöineen eli upeasti.
Vähäiset haasteet loivat vahvan yhteishengen.
Miehistön jäsenet olivat ystäviä keskenään.
He lupasivat kestää koettelemukset yhdessä.
Mikään ei saanut estää heitä saavuttamasta päämäärää.
Kapteeni O'Malleyn rohkeus toimi miehille esimerkkinä.
Senkin kanaljat! Jos en saa aarretta, kukaan ei saa sitä.
Ylitsekäymättömistä esteistä piittaamatta–
–miehistö tuki kapteeniaan koko merimatkan ajan.
Kun kapteeni koski rantaa, hän tiesi matkansa päättyneen.
Kunnioittaakseen rakasta kapteeniaan–
–miehistö nimesi paikan O'Malleyn poukamaksi.
Jos hän ei ollut mer...
Miksi lipussa on kallo ja luut?
Taiteilijalla oli vilkas mielikuvitus. Tännepäin.
Tämä on huoneenne.
Se on koristeltu korvaamattomilla perintökalleuksilla.
Matto sekä päiväpeite.
Jopa hartialiinani.
Isoäitini isoäiti neuloi sen käsin, perinteiseen O'Malleyn tyyliin.
Kuvio on kulkenut suvussamme.
Pyydän vieraita kohtelemaan kotiani kuin omaansa.
Emmekä tietenkään hyväksy lemmikkejä.
–Mikä tuo ääni oli? –Ei mikään.
–Luulin kuulleeni jotakin. –Varmaankin vain tuuli.
Mikä tuo on?
Termiittejä.
Tulehan, nostan tassusi. Ylös!
–Herra Thornton. Voinko tulla sisään? –Hetkinen!
Olitte oikeassa. Kyseessä oli tuuli.
Hassu juttu.
–Onko huone kelvollinen? –Otan sen.
–Ilman matkatavaroita. –Ne saapuvat myöhemmin.
–Muistakaa aamiaisaika. –Tasan kello 7.
–Eikä lemmikkejä. –Niin.
Hyvä poika.
Vaikea uskoa, että olit näin pieni.
–Billy? –Jätä viesti, niin soitan takaisin.
Vastaaja.
Isä tässä. Minulla ja Beethovenilla on pulma.
Teemme uutta elokuvaa ja ikävöimme sinua.
Halusin vain kysellä kuulumisia. Toivottavasti pärjäät koulussa.
Rakastan sinua. Jutellaan pian.
Pieni valkoinen valhe. En voinut kertoa potkuistamme.
Olen rättiväsynyt.
Mennään nukkumaan. Teen sinulle pedin lattialle.
Ei käy!
Jos rouva löytää karvojasi, joudumme molemmat kadulle.
Nouse sängystä!
Nouse...
Minä pyydän. Nouse.
Älä valtaa koko sänkyä...
Pysy siinä. Käyn alhaalla hakemassa aamiaista.
Sitten keksin keinon viedä sinut ulos.
Paikka.
Mahtavaa.
Hei.
Aamiainen on tärkein ateria, mutta eikö tuo ole liioittelua?
Autoni hajosi. Tämä on ainoa hotelli, eikä rouva ota lemmikkejä.
Et kai kerro asiasta?
–Salaisuutesi on turvassa. –Kiitos.
Miksi rouva on niin ilkeä?
Huoneisiin ei saa viedä ruokaa. Viihdytte varmasti pöydässä.
Anne. Muista vastaanotto.
Herra Bruchschnauser saapuu tänään.
Kuinka voisin unohtaa? Nimi näkyy kaikkialla.
Hänen kehityssuunnitelmansa on tärkeä koko kaupungille.
Meidän tulisi olla kiitollisia sijoitusmahdollisuudesta.
–Missä lapsenlapseni on? –Hän saapuu pian, äiti.
Tarvitsemme lisää pekonia. Ja makkaraa.
–Sam! –Mitä?
–Aamiaista! –Kohta!
–Nyt! –Hyvä on.
Voisin kokeilla tuolta uudestaan.
Sanoin, että tulen kohta! Eikö täällä saa olla rauhassa?
Beethoven? Odota!
Olen pahoillani siitä, mitä sanoin. En tiennyt, että hän on äitisi.
Ei se haittaa. Minäkin turhaudun joskus häneen.
Mieheni kuoltua jäin Samin kanssa kahden.
Museotyöni palkka oli huono. Siksi olen täällä.
Onko kaupungissa museo?
Älä esitä yllättynyttä.
O'Malleyn poukamassa oli paljon kauppoja ja asukkaita.
Kun kalastusala hiipui, kaupunkikin hiljeni.
Asioiden on pian muututtava.
Muuten teemme konkurssin. En tiedä, mitä tekisin.
–Entä herra Röhsnautseri? –Bruchschnauser.
Tästä tulee hänen kaupunkinsa.
Yläkerrassa odotetaan jo varmaankin aamiaista.
–Nähdäänkö myöhemmin? –Kyllä.
Anteeksi. Enempää ei ole.
Haluatko nähdä aarrekarttani?
Olen etsinyt tältä jyrkänteeltä. Ja täältä.
En ole löytänyt mitään. Joku päivä vielä löydän.
Isäni sanoi, että pitää vain etsiä.
Hän antoi vanhan laukkunsakin. Muuta en kuulemma tarvitse.
Olisipa hän täällä auttamassa.
Beethoven! Missä olet?
–Beethoven! –Voi ei...
Olen pahoillani, Sam. Kuivataan se ja viedään se ulos.
Sam, olet pian myöhässä. Mitä se tekee täällä?
–Tulehan. –Miksi se on täällä?
Otan sen kiinni!
Minne se menee?
Minne menet noissa vaatteissa, Sam?
Aamuharjoituksiin, mummi.
Anne! Keskustele poikasi kanssa.
Poikasi voi loukkaantua, jos hän juoksentelee täällä.
–Miksi olet märkä? –Kerron myöhemmin.
Älä unohda Bruchschnauseria! Hän on nimittäin naimaton.
–Hän ei tainnut nähdä koiraa. –Onko sinulla kartta?
Beethoven auttaa minua löytämään aarteen.
–Anteeksi kuinka? –Herra Thornton sanoi niin.
–Niinkö? –Ei...
Sanoitpas. Kerroit, että aarteen löytämiseen tarvitaan vihikoira.
–En tarkoittanut tätä koiraa. –Mennään jo.
Sam. Pukeudu koulua varten.
–Äiti... –Samuel. Käy pukeutumassa.
Kiitoksia vain.
Ymmärsinkö asian väärin? Miksi hän ei saisi etsiä aarretta?
Hoida vain omat asiasi. Matalaksi!
–Se ei ole maailman pahin asia. –Mikä?
–Hän on mielikuvituksekas poika. –En kysynyt mielipidettäsi.
–Jos olisit isä, ymmärtäisit. –Minulla on lapsi.
Billy oli Samin ikäinen, kun saimme Beethovenin.
Kyse on miehestäni Mikesta.
Hän täytti Samin mielen tarinoilla aarteista ja merirosvoista.
–Sam tuntuu uskovan niihin. –Juuri se on ongelmamme.
Niiden avulla Sam muistaa isänsä. Tosiasioilla ei ole merkitystä.
Emme ole Hollywoodissa, herra Thornton.
Täällä on hyväksyttävä todellisuus, eikä unelmoitava muusta.
Joskus unelmat toteutuvat.
Ei tässä poukamassa.
–Hölmöt! Missä se on? –Anteeksi! Löydämme sen.
–Haluan sen! –Tiedän, että se on täällä.
–En voi elää ilman sitä! –Löysin sen!
–Löysitkö sen? –Tässä.
Jos olisit kadottanut sen, olisin syöttänyt sinut kaloille.
Kiinnitä se.
Asu on valmis.
–Miltä näytän? –Korjaan linnun asennon.
Älä koske linnuun! Se on täydellinen.
Kun olen pitänyt puheeni näille kalastajatolloille–
–he tulevat rukoilemaan minua ottamaan rahansa.
–Lintu meni suuhunne. –Korjaa asia!
Älä koske minuun! Poistu! Haluan olla yksin.
Pian kaikki tämä on minun!
"Onko kaupungissa yhtäkään korjaamoa?"
Näytän, että osaan. Ei korjaaminen voi olla vaikeaa.
Luku 1.
Irrota kaapelit. Yhdistä ne.
Luku 2.
Kokeillaan temppuja. Hyppää!
Hyppy!
Pikku hyppy. Entä noutaminen?
Koirat rakastavat noutamista. Nouda!
Mitä teen kanssasi? En hyppää tai nouda.
Haetaan auto ja poistutaan kaupungista.
Tule, Beethoven!
Hei.
Olimme matkalla museoon. Sam halusi hyvästellä teidät.
Hae! Hyvä poika.
–Älä likaa vaatteitasi! –Hae se!
–Unohda. Koira ei hae. –Hyvä, Beethoven!
Nyt se näyttää sujuvan.
Kiitos salaisuutemme pitämisestä. En halua suututtaa rouva O'Malleyä.
Hän on vain joskus ilkeä. Kuten minäkin.
Hän on poikasi. Keskityn omiin asioihini.
Olen huolissani merirosvojutuista. Samilla ei ole ystäviä.
–Sitten saavuit koirasi kanssa. –Beethoven tekee kaikista onnellisia.
Lopeta!
Pilasit naruhyppelyn. Koira on kuolannut naruihin.
Olen pahoillani. Me vain leikimme.
Olin tekemässä ennätykseni, ennen kuin tulin möhlimään.
–Voit aloittaa alusta. –En voi!
Miksi olet täällä, Sam? Etkö etsikään merirosvoaarretta?
Sitähän sinä aina teet. Olet outo.
Syntymäpäiväni on huomenna. Sinua ei ole kutsuttu.
–Kiitos. –Callie, tule jo.
–Mitä tapahtui? –Ei mitään. Mennään, Beethoven.
Onnea automatkalle, herra Thornton.
Voit kutsua minua Eddieksi.
Miksi lähdet, herra Thornton? Etkö pidä poukamasta?
O'Malleyn poukama on upea vierailupaikka.
Hän on kiireinen mies. He menevät Hollywoodiin kuvauksiin.
Kyllä.
Kaipaan sinua, Beethoven.
Voisimme tulla kylään, jos haluatte.
Et varmaankaan malta odottaa pääseväsi takaisin.
–Sano hyvästit. –Näkemiin, herra Thornton.
Nähdään, Sam. Kutsu minua Eddieksi.
Haloo? Onko ketään paikalla?
Menemme takaisin kotiin.
Kuuntelehan.
Odota minua tässä. Paikka.
Ei! Tämä ei kelpaa.
Simon!
En voi esittää merirosvoa, jos lintu tippuu olkapäältäni.
–Mikä tämä on? –Anteeksi.
–Mikä hattuani vaivaa? –Se on väärinpäin.
–Onko autoni korjattu? –Ei varsinaisesti.
–Mitä tuo tarkoittaa? –Kohtasin pienen pulman.
Niinpä.
Silmälappukin on huonosti. Voin korjata asian.
Lopeta! En välitä aikomuksistasi!
Olemme myöhässä. Pidä kiirettä.
Tarvitsen uuden työn.
Vietämme vielä yhden yön O'Malleyn poukamassa.
Palauta koirani!
Tulkaa takaisin!
Pysäyttäkää koiravaras!
Saat 20 dollaria, jos saan lainata pyörääsi 5 minuutiksi.
Lupaan tuoda sen pian takaisin.
Pysähtykää!
Tulkaa takaisin!
Anteeksi!
Varokaa!
He sieppasivat koirani!
Pysähtykää!
Pois tieltä!
Jösses.
"Kun näin ensi kerran..."
"Kun ensi kerran näin O'Malleyn poukaman..."
Simon?
–Se en ollut minä! –Kuka se siis oli?
Ikkuna!
–Se on lukossa! –En näe mitään!
Se polttaa!
Ne ovat vieraille. Tarjoile nämä.
Hei.
–Vieraat saapuvat, Anne. –Saavun pian.
Onko jokin vialla? Olet ollut poissaoleva.
–Katselit aamulla herra Thorntonia. –Naurettava väite.
Sellaiseen ei ole aikaa, sillä Bruchschnauser saapuu pian.
Vilkaisin vain häntä.
Se on ihan merkityksetöntä.
Anteeksi. Tiedättekö, missä museo on?
Kiitos.
Teille.
Älkää huolehtiko. Se on tuore.
Uusi sääntö! Ei tulista ruokaa ennen ajomatkaa!
Kerroin jo, etten se ollut minä!
Esittelytilaisuus on alkamassa! Kiiruhda!
Herra Bruchschnauser. Hauska tavata jälleen.
Ilo on minun, rouva O'Malley.
Tarjoile vieraillemme alkupalat, Sam.
–Tarjotin, kultaseni. –Ole hyvä.
Olen pahoillani! Voit mennä.
–Tulkaa sisään. –Kaunottaret ensin.
Oletko kunnossa?
Tervetuloa kuuntelemaan upeaa esittelypuhetta.
Löysin heidät!
Kun ensi kerran näin O'Malleyn poukaman–
–upeat näköalat ja verrattoman luonnonkauneuden–
–puhuttelin itseäni: "Fritz! Mitä voit tehdä"–
"tehdäksesi paikasta entistäkin kauniimman?"
Ostoskeskus!
Uusi Bruchschnauserin lahti.
Täydellinen ostoskokemus! Kauppoja ja palveluita.
Puuhaa myös perheen pienimmille.
Odottakaahan, että näette suunnitelmamme–
–ränsistyneen majakan varalle.
Ravintolakeskus!
Voin jo haistaa ruoat.
Teidän tarvitsee vain allekirjoittaa.
O'Malleyn uusi tulevaisuus voi alkaa.
Nyt.
Odottakaa!
Sopimuksen mukaan omistatte kaiken.
On epäkohteliasta keskeyttää aikuiset.
Ei ole, jos aikuiset yrittävät huijata.
Jos allekirjoitatte tämän–
–annatte hänelle maan, rannan ja meriveden.
Kaikki poukaman parhaat asiat.
Asiat, jotka tekevät tästä paikasta kotimme.
Odota!
–Katsokaa, mitä saatte! –Emme tarvitse tätä.
Kun löydän kapteeni O'Malleyn aarteen...
–Anne, keskeytä hänet. –Sam!
Anteeksi!
–Mitä sinä haluat? –Missä koirani on?
–Mikä koira? –Koira, jonka sieppasit asemalta.
En tiedä, mistä puhut.
Miksi hän on täällä?
–Onko teillä koira, herra Thornton? –Kyllä. Olen pahoillani.
Karvainen ja kuolaava bernhardilainen. Näin sen–
–herra Bongikellarin katumaasturissa.
Olette ehkä nähneet sen elokuvissa.
–Beethoven! –Muistan sinut!
Louis! Takaisin!
Haen sen!
Louis!
Hups.
Haen auton, herra Bruchschnauser.
Hanki allekirjoitukset!
Mitä täällä tapahtuu, Simon?
Pysykää rauhallisina!
Missä olet, Simon?
Beethoven, pysähdy.
Missä olette, herra Bruchschnauser?
–Et ole Bruchschnauser! –Beethoven, tule tänne!
Tarvitsen apuasi, Simon!
Anteeksi.
Paperit. Tarvitsen ne.
Allekirjoititteko?
Mitä te teette?
Missä olette?
Herra Bruchschnauser!
Auta minua, Simon!
–Vedän sitä. –Älä!
Haen auton. Missä ulko–ovi on?
Tule tänne.
Missä olet, Beethoven?
Tuhma koira.
Älä hyppää!
–Tännepäin. –Tunnetteko nenäänne?
–Se on murtunut! –Olen pahoillani.
Tällaista ei ole ikinä tapahtunut.
Toivottavasti olet nyt tyytyväinen.
Sinun ja tuon hurtan takia menetimme mahdollisuuden pelastaa poukama.
Anna tämä äidillesi!
Hän saa pestä sen käsin, aamuun mennessä.
Herra Bruchschnauser!
Naurettavaa.
Tähän se päättyy.
Olen pahoillani, Anne.
Kerron herra Yökpippurille, että tämä oli minun syyni.
Ei sinun tarvitse.
–Miksi ei? –Sam on oikeassa.
Majakan on säilyttävä sellaisena kuin se on.
Eikö kaupunki joudukaan konkurssiin?
O'Malleyn poukama on 200 vuotta vanha.
Olemme kestäneet myrskyt, hurrikaanit ja vuorovedet.
Kestämme tämänkin myrskyn.
Tarvitsemme isomman mopin.
Ällöttävää!
Älä syö sitä. Näytät pulleammalta kuvissa.
Kuinka monia karttoja olet jo kokeillut?
Kaikkia. Kahdesti.
–Etkä ole löytänyt? –En. Isä sanoi, että aarre löytyy.
Onko se totta?
Riippuu siitä, mikä aarre on.
Entä jos löydät sen?
Mitä teet sillä?
Osan annan äidilleni.
Herra Harper tarvitsee uuden veneen.
Rouva Cookin katto vuotaa. Haluaisin korjauttaa sen.
Loput rahat...
Mitä?
Antaisin ne kaupunkilaisille, jotta Bruchschnauser ei voisi ostaa maita.
Hän rakennuttaa sellaisia röttelöitä, joita on kaikkialla.
En tiedä, onko aarre olemassa–
–mutta yksi asia on varmaa. –Mikä?
Isäsi kasvatti mainion lapsen.
Onko isoäitisi kertonut jotain tästä hartialiinasta?
Oliko tuo vitsi "Perinteinen O'Malleyn kuvio."
"Periytynyt aiemmilta sukupolvilta."
–Eli kuvio on vanha. –Yli 200–vuotias.
Ehkä vanhempikin.
Katsohan erästä asiaa.
Näetkö tämän?
Mitä te teette? Miksi katselette karttoja?
Miksi teillä on mummin liina?
Kuuntele. Tämä voi kuulostaa hassulta.
Tämä ei ole pelkkä liina.
Se on aarrekartta. Lyön vetoa, että se on aito.
–Äiti... –Lähtekää.
Kielsin rohkaisemasta häntä etsimään aarretta.
Teet virheen.
Olin lähellä tehdä virheen.
–Mitä tuo tarkoittaa? –Hyvää yötä.
Hollywoodissa minua pidetään herkkupalana!
Olen pitkä ja minulla on tukkaa. Minulla on söpö koira.
"Toivottavasti nautit käynnistäsi."
"Ikävä kyllä menetätte panttinne koiranne vuoksi."
Kiitoksia.
–Aika mennä nukkumaan. –Minne he menevät, äiti?
Enpä tiedä.
Pidit hänestä, vai mitä?
–Beethovenistako? –Tiedät ketä tarkoitan.
–Herra Thornton on mukava mies. –Isä ei panisi pahakseen.
Ei Eddien kaltaisesta miehestä.
Sam...
Hän haluaisi, että olet onnellinen.
Olenkin onnellinen. Minulla on sinut.
Hyvää yötä.
Hollywood–kaveri kävi, mutten ole nähnyt häntä tänään.
Odota.
Puhelu joltakin naiselta. Puhu nopeasti, olen sulkemassa.
–Anne? –Charlene täällä, kultaseni.
–Kuinka voit? –Kuinkako voin?
Antamasi romuauto hajosi ja jäimme keskelle maaseutua.
–Muuten asiat ovat kivasti. –Hyvä.
–Kuinka lempikoirani voi? –Annoit sille potkut.
Olen alkanut katua päätöstäni.
Miten korvaajamme on suoriutunut?
Se on yksi syy soittooni.
Poikki!
Palaamme työhön, Beethoven.
Vakoojakanasta kertova elokuva ei lähtenyt lentoon.
Charlene lähettää auton. Oikean limusiinin.
Mitä siitä pidät?
Mikä tämä on? Karhu?
Et ole leikkinut karhulla sen jälkeen kun Billy lähti...
Siinäpä se.
Siitä tämä on kiikastanut.
Yritin vain tehdä sinusta elokuvatähteä.
Unohdin, että sinun pitää saada olla koira.
Eipä ihme, että pidät Samista.
Sam on hyvä poika.
Äitikö? Ei hullumpi hänkään.
Sillä ei ole merkitystä, sillä palaamme Hollywoodiin.
Takseja ja hotelleja.
Juomme soijalatteja ja unohdamme poukaman.
Iäksi.
Mitä?
–Toin tuoretta jäätä. –Hyvä.
Tuo sattuu! Älä koske minuun!
Käyn nostamassa ankkurin.
Älä!
Merikravut ovat merrassani. Nyt vain nostan heidät ylös.
–Eilen suunnitelma aiottiin perua. –Älä ole hölmö.
Suunnitelma toimii täydellisesti! Koimme pienen kömmähdyksen.
–Kömmähdyksen? –Poika ja koira.
Mitä aiomme tehdä?
Juuri tästä syystä minä olen rikollinen ja sinä lynkkaaja.
Ensin hankkiudumme eroon pojasta.
Beethoven...
Tuo sattui.
KORJAAMO
Tulehan, Beethoven.
50 askelta tähän suuntaan.
Minne olet menossa?
Ei, Beethoven. Tämä on Sandran juhliin.
–Se ei ole vielä syönyt aamiaista. –Ei se mitään.
–Mikä tuo on? –Isoäitini hartialiina.
Vien sen pesulaan. Puhdistettavaksi.
–Tämä näyttää kartalta. –Naurettava väite.
–Oletko taas aarrejahdissa? –Aiotko taas nauraa minulle?
En nauranut aiemminkaan.
–Miksi sinä kiljut? –Sam on kadonnut.
Hän on varmasti lähistöllä. Missä hartialiinani on?
–Kylpyhuoneessa. –Se ei ole siellä.
Panin sen sinne, kun tulin eilen kotiin.
–Minne menet? –Tapaamaan miestä ja koiraa.
Se peto. Arvasin sen.
–Oletko varma paikasta? –Niin kartta sanoo.
15 askelta tuohon suuntaan. Ei tarvitse tulla, jos et halua.
Kuka sanoi, etten halua? Mennään!
11, 12, 13, 14, 15...
30 askelta tuohon suuntaan.
1, 2...
26, 27, 28...
29 ja 30.
–Laskitko väärin? –Tämä se on.
Mihin tarvitset vanhan hautausmaakartan?
Älä tee noin, Beethoven. Jätä se rauhaan.
Ei voi olla totta.
"Tässä lepää Patrick O'Malley. Älkööt hän levätkö rauhassa."
–Kiva. –Hän oli isoisoiso...
Kaukainen esi–isä.
Kartta johtaa vain hänen haudalleen.
Äitini olikin oikeassa. Isä keksi koko jutun.
Aarretta ei ole olemassa.
–Olen pahoillani, Sam. –Ei se mitään. Lähdetään.
Tule, Beethoven.
Oletko kunnossa, Sam?
–Voitko kiivetä ylös? –Luulisin niin.
Pidä Beethoven poissa reunalta. Se ei saa...
–Anteeksi. –Ei se mitään.
Pysy siellä. Haen apua.
Mihin minä häipyisin?
Typerä tarinasi äitini liinasta.
Nyt poika etsii taas aarretta.
Poikasi katoaminen ei ole minun vikani.
–Missä koirani on? –Sen katoaminen ei ole minun vikani.
Mennään!
Onko siellä ketään?
Tämä on tyhmää. Kukaan ei kuule meitä.
Mitä nyt? Löysitkö jotakin?
Pelkkä vanha luu.
Tuo on varmasti hän.
Patrick O'Malley.
Mitä siellä on, Beethoven?
Tyhmät lepakot!
Pysytään rauhallisena.
70–kiloisen koiran ja 10–vuotiaan pojan löytäminen on helppoa.
Joudumme etsimään heitä, koska puhuit taas aarteista.
Miksi vastustat sitä, että pojalla on hauskaa?
En minä vastusta hauskanpitoa.
Vastustan vaarallisten juttujen tekemistä. Hän voi loukkaantua.
Tai pahempaakin.
–En halua menettää häntäkin. –Olen pahoillani.
–Sinun kännykkäsi toimii! –Äiti?
Kyse on pojastasi.
Näyttää pelottavalta. Mene sinä edeltä.
Lopeta herkkujen syöminen.
Beethoven!
Tätä kautta pääsee ulos.
Hämähäkkejä? En pelkää niitä.
Beethoven... Kerro, ettei minussa ole hämähäkkejä.
Juokse! Häivytään täältä!
Tule! Nopeasti.
Jos kerrot hämähäkkipelostani, en enää puhu sinulle.
Tule.
Jäit kiinni!
Löysin koiran. Olitte oikeassa.
Houkuttelemme koiran ja hankkiudumme siitä eroon.
Aja!
Se siitä aarteesta. Kunpa en olisi nähnyt tätä karttaa.
Odota.
Tämä on se paikka.
Tule, Beethoven! Olemme melkein perillä.
Tule.
Älä vain seiso siinä. Auta kaivamisessa.
Kaiva!
Löydämme heidät.
Beethoven!
Eddie?
Olen täällä alhaalla.
–Oletko kunnossa? –Kaikki on hyvin.
Olen kunnossa.
Tiedän, minne he menivät.
Kaiva, Beethoven!
Se on täällä. Tiedän sen.
Kuulitko tuon?
Löysimme Patrick O'Malleyn aarteen!
Olet melkein oikeassa.
Löysit aarteen.
Se kuuluu nyt Fritz Bruchschnauserille.
Jännittävää.
–Et voi tehdä näin! –Voin tehdä kaikenlaista.
Tomppelikoirasi on aiheuttanut minulle harmia.
On reilua, että saan palkkion, kun poistun kaupungista.
Eikö olekin?
Katsotaanpa.
Kyllä.
–Täyspotti, kuten täällä sanotaan. –Niinhän me sanomme!
Odota! Hiljaa.
Olemme ulkona. Sulkekaa kansi.
Menkää. Minä voitin!
Oli kiva tehdä yhteistyötä, poju.
Tässä dubloni vaivoistasi.
Epäreilua! Löysin aarteen!
Kiitä minua siitä, että opit erään asian jo nuorena.
Elämä ei ole reilua! Heippa.
Minä näytän, mikä on reilua.
–Entä suunnitelman loppuosa? –Se on virallisesti peruutettu.
Lähdetään!
Minne seuraavaksi menemme?
Meksikossa on upeita asteekkiraunioita.
Voimme myydä ne turisteille.
Kyllä, herra Bruchschnauser.
–Mitä sanoit? –En mitään.
Hämähäkkejä! Ota ne pois!
Se on vain hämähäkin verkko.
Olet pahempi kuin Sam.
Beethoven!
Missä Sam on?
Älä huolestu. Löydämme hänet.
Minne olet menossa?
Siirrä arkku laivaan. Kannen alle.
Valmistaudu lähtöön, Simon. Visii minuuttia.
Kutsu minua kapteeniksi!
Minne olet menossa?
Katsohan.
Vapaamatkustaja.
Anteeksi!
Hyvää syntymäpäivää!
–Tietääkö se, missä Sam on? –Kyllä.
Tai sitten kaupunkiin tuli koiranruokakuorma.
Olemme valmiit lähtemään, kapteeni.
–Mitä teemme hänelle? –Poika näyttää hyvältä uimarilta.
Kun pääsemme ulapalle, heitämme hänet laidan yli.
–On aika lähteä! –Kapteeni.
–Et pääse pakoon. –Niin teikäläiset aina sanovat.
Älä kadota jälkeä.
Bruchschnauserin alus. Onko hän sotkeutunut tähän?
Hei!
Ei!
Yök!
Mitä on tapahtunut?
Jättäkää alus!
En osaa uida!
Koppi!
–Herra Bruchschnauser! –Auttakaa!
Juuri noin.
Ui ääneni suuntaan.
Olen tässä.
–Äiti! –Olen tässä, herra kapteeni!
Ojentakaa kätenne!
Luulin, ettet enää hyppää.
Ehkä sillä oli hyvä syy.
Lähdetään. Tuo on minun veneeni.
Hän varasti helikopterini. Ja jahtini ja Roverini.
Pysähtykää!
Laidan yli!
–Kaikki vaatteeni. –Kuka sinä olet?
Todellinen Fritz Bruchschnauser.
–Kuka tuo on? –Huijari. Howard Belch.
Hän ei oles saksalainen!
–Isä oli oikeassa. –Niin oli.
Odottakaa! Aarrearkku on minun!
–Mieheni kaivoivat sen maasta! –O'Malleyn mailta.
Museosta löytyy alkuperäinen asiakirja.
Jos kaupungissa on O'Malley, aarre kuuluu hänelle.
–Soita asianajajalleni! –Ole hiljaa.
Olet väärässä. Aarre ei ole minun.
–Mitä tarkoitat? –Se kuuluu koko kaupungille.
Avustetaan koko poukaman väkeä. Mitä mieltä olet?
Minulla on maailman paras poika.
Palaatko joskus, herra Thornton?
Palaanko?
En taida haluta edes lähteä.
–Entä Hollywood? –En tykkää soijalattesta.
Kaikki vain juovat sitä.
Jos haluamme nostaa kaupungin jaloilleen–
–meidän on kerrottava paikasta koko maailmalle.
–Meidän? –Kuinka voimme tehdä sen?
Merirosvot yrittävät varastaa aarteen. Suojele sitä.
–Selvä. –Aloitetaan kuvaukset!
Charlene? Emme ole tulossa takaisin.
Teemme nyt omia elokuviamme.
Ystäviemme avustuksella.
Kaikki omille paikoilleen!
Merirosvot! Liikettä ahteriin!
Tervehdys.
–Näyttää hyvältä. –Kahvinne, herra Thornton.
Tavallista, kuten haluatte.
Pääsimme elokuvaan.
Kiitos, isoisä.
–Mitä sanoit, Sam? –En mitään.
–Unohda. –Kamera käy!
Beethovenin aarre. 1. kohtaus, 1. otto.
Poistu kuvasta!
Käy!
Hiljaa kuvauspaikalla.
Kamera käy!
Suomennos: Antti Böök sdimedia
Tue meitä